- Ska ni gå ut, unge herr Torr? - Ja, snart tillbaka.
- Var inte borta för länge. - Okej.
Vart tog den vägen?
Ursäkta, det där är min boll. Jag tappade den.
Kan jag få tillbaka den, tack.
Ingen fara, du kan behålla den.
Din.
- Ta den. - Behåll den du.
Ta den.
Okej.
Det är en fin boll du har. Fin färg.
Röd.
Vet du vad färgen röd står för?
Energi, krig, styrka.
Makt, fara.
- Och? - Kärlek?
Gissa en gång till.
Om du gissar rätt får du tillbaka bollen.
- Men den är ju min. - Du tappade bort den, nu är den min.
Kan jag få tillbaka den?
Säg mig, Torr...
- Har du varit en snäll pojke denna jul? - Hur vet du vad jag heter?
Du är ju ett barn av kungligt blod. Alla vet vem du är, Torr.
Nå, har du varit snäll eller stygg?
- Snäll...? - Men du står med på stygglistan.
Jag är inte stygg. Ge tillbaka bollen nu.
Du har fortfarande inte svarat på min fråga.
Det har jag visst. Jag är snäll. Ge tillbaka bollen!
Vad står färgen röd för?
- Jag tänker berätta för mor och far. - Svara, Torr.
- Jag vet inte! - Ta bollen.
Ta den.
Det rätta svaret är döden.
Färgen röd betyder döden.
Året är 812, Sussex, England
Sussex vikingar har mystiskt försvunnit i skogarna
Vissa påstår sig ha sett ett vilddjur med smak för mänskligt kött
Slitande itu dess olycksdigra offer
Vissa tror att det är en demon från dödsriket, andra tror att demonen finns
Demonen vaknar varje juldag för att stjäla ett liv -
- när familjerna firar jul och minst anar det
Kung Ulf och hans familj har bott i Sussex Castle de senaste tio åren
Vikingarna har försökt ta över slottet, ägorna och allt som hör därtill
Varje gång har vikingarna misslyckats
Efter kung Ulfs bortgång har hans son Rollo tagit över tronen
Läget har nu förändrats
Vikingarna har nu en chans att härska, precis som planerat
Tre dagar före juldagen, december år 812
Vikingar, idag har vi vunnit en ny seger!
Med gudarnas hjälp tar vi det som tillhör oss.
Vi tar inga fångar. Vi är vikingar och fruktar intet.
- Gudarna är med oss. - Far, jag har nyheter från spejarna.
Saxerna höjer sitt försvar och flyttar folket innanför slottsmurarna.
De kommer nu att huka sig eller fly. Överraskningstaktiken är lönlös.
- Har vi inte hållit oss väl gömda? - Vi har gömt oss väl.
Vi skulle ha märkt om vi varit bevakade.
- Var är Aiden? - Mor, han är borta sen midnatt.
Han har förrått oss.
- Det är snart gryning. - Jag visste det. Han ska få betala.
När jag får tag i honom kommer han aldrig att tala igen.
- Far, vi måste gå till anfall nu. - Vi ska attackera, och vi ska segra.
Vid gudarna, den här juldagen ska slottet bli vårt.
Vi måste härifrån nu!
- Aiden, vad har du för nyheter? - Vi måste fly.
Vikingarna vet att vi inte kan försvara oss. De vill inta slottet.
- Åh, mor! Vad gör vi? - Avery, vi måste planera och vara redo.
- Vi hinner inte planera. De är på väg. - Vi måste kämpa emot.
- Vi lämnar slottet. - Far?
Kung Rollo, ni har rätt. Vi måste ge oss av nu.
Vi samlar ihop vara saker och ger oss iväg.
År av käbbel har sått split bland vårt folk.
Vi är för få kvar för att kunna försvara oss mot något sånt här.
Vi måste fly in i skogen.
Hitta skydd och slicka våra sår.
Och sedan återvända när vi är starkare, för att återta det som är vårt.
- Och åter härska. - Det här är vårt hem, vårt slott.
Om vi ger upp kan vi inte återvända. Byborna kommer att se oss som svaga.
Ingen kommer att låta oss styra igen.
Ge upp? Vi ger inte upp.
Att ge upp ligger inte i vårt blod.
Tvivla inte på vem som kommer att segra.
Men vi måste ha tålamod.
Han har rätt. Aiden har rätt.
Vi måste fly. Det är enda chansen.
- Jag är rädd. Jag vill inte! - Vårt blod kommer inte att spillas.
Lyd din fars ord, så kommer vi att lyckas.
Gå ner dit. Fort!
Min älskade, är du redo att möta det som finns utanför dessa murar?
Tänk om vi inte är starka nog? Tänk om vi inte överlever natten.
Frukta ej.
Så länge jag kan andas ska inget ont hända dig.
Här. Ta den.
Varje ögonblick vi stannar kvar här för oss närmare döden.
Vi måste härifrån. Nu.
Vi ger oss iväg nu!
När vi väl lämnar dessa murar bakom oss så stannar vi inte.
Vi vänder inte om, och vi ser inte tillbaka.
Även om en av oss faller måste vi fortsätta framåt.
Följer vi stigen österut hittar vi en fristad bland våra bröder och systrar.
Min kung, jag stannar här och uppehåller dem.
- Nej, Sigguard. Följ med. - Ni klarar er bättre om jag stannar.
- Du är en bra man. Var försiktig. - Ni också.
Vi måste fortsätta.
Fortsätt, jag tar hand om det. Gå!
Vad är det? Hörde du nåt?
Det finns nåt i skogen.
Vi måste... Vi måste gå.
Vänta. Vänta.
Kom.
Var hälsad... konungen.
Du? Du är inte välkommen här. Ditt odjur!
Far! De är här!
Aiden, varför? Varför gjorde du det?
Trodde du inte att vi skulle hinna upp er?
En viking förråder inte sina egna.
- Du vet vad straffet är. - Du har ingen makt här.
Försvinn! Gå härifrån!
Till och med din fäktning är usel.
Kapitulera. Kapitulera nu så låter jag dig leva...
- som min slav. - Aldrig!
Om du inte ger upp dödar jag hela din familj och hela ditt folk.
Jag ska tvinga dig att se på, innan jag skär halsen av dig.
Tror du att du kan besegra en viking?
Sluta med den här galenskapen!
Acceptera det. Ni har förlorat.
Allt ni äger är nu mitt.
Ert slott är mitt, er mark är min.
Till och med din ätt.
Allt du äger är mitt.
Ställ honom upp.
Allt du har är mitt.
Din dotter är min.
Jag tänker ta henne i din säng.
Jag kommer få henne att gilla det.
Jag kommer få henne att älska mig.
Hon kommer att föda mina barn.
Barn från min säd.
Far!
Nu har du inget.
Snart är du ingenting.
Till och med ditt namn kommer att glömmas bort.
- Ser du? - Ja.
Ett fruktansvärt brott har begåtts.
Sov nu, lille vän.
Vila i frid.
Constance, det här är ingen vanlig man.
Det är kungen av Sussex. Tronen är i fara, vårt land...
Jag känner pulsen.
De har inte långt kvar, men det finns tid.
Tid att återigen vakna.
Hur är det med honom?
Han har knappt nåt liv i sig, men han kan klara sig.
- Och drottningen? - Andetagen är regelbundna.
Använd det här på de öppna såren.
Vi börjar.
Till himlarna i skyn, till rötterna i marken
Vi kommer med liv och hälsa till dem som behöver.
Vi kommer med hopp, rikedom och liv till dessa liv.
Må våra böner flyta genom deras blod och ge dem starkare liv.
- Ge dem liv, ge dem liv. - Ge dem liv.
Det är bra att vi flyttat in, min fru.
Jag har väntat så länge på att slottet ska bli vårt.
Nu ska vi sola oss i makt, rikedom och ära.
Låt oss festa ikväll igen, festa och roa oss.
De gav inte mycket till motstånd, eller hur, far?
Vi hade besegrat er även om ni varit dubbelt så starka.
Vilka veklingar saxerna är.
Mina vackra vikingakrigare...
Min make, min son.
Ni två har skapat ett hem åt mig och mitt folk.
Ikväll ska vi festa som de gör i Valhalla.
- Syster, jag går ut och samlar mat. - Var försiktig.
Min kung! Min kung, lugna er.
Ni är i säkerhet under Suckas beskydd.
Constance! Syster! Kom fort, kungen är vaken!
- Kommer hon att vakna igen? - Jag tror det.
Ni var i ett fruktansvärt tillstånd. Vi måste ge det tid.
Min själ kunde inte vila. Jag var så fylld av ilska.
Min kung, vad hände?
Ni behöver inte kalla mig kung. Jag styr ej längre över Sussex.
Rollo - det är mitt namn.
- Millicent. - Constance.
Jag tackar er båda två för era vänliga själar.
För att ni vårdade mig och gav mig styrkan åter.
När vi hittade er, innan vi förstod vilka ni var...
så visste vi att vi var tvungna att hjälpa er.
Jag står er i evig skuld.
Rollo, får vi fråga vad som hände? Hur uppstod era livshotande skador?
Vikingarna...
De intog Sussex och lämnade oss för att dö.
Vikingarna?
Jag trodde att striderna med dem var slut i och med din far.
Det trodde även vi. Men vi hade en man bland dem...
en man som berättade om deras riktiga planer.
De väntade tills min far dog -
- och anföll när vi var som svagast.
En attack vi inte kunde förutse.
När vi hittade er kunde vi inte se resten av er familj.
De kanske fortfarande lever.
Min dot...
Min dotter Avery släpades iväg in i skogen.
Jag tror nog att de alla är döda nu.
Alla ihjälslagna av de där monstren!
Du kan inte låta dem härska. Du måste ta tillbaka tronen.
Vår mark är i stor fara så länge du håller dig borta.
En kung är inget utan sitt folk.
Och jag står ensam.
En sönderslagen man i ett söndrigt land.
När väl mitt folk återvänder kanske det är för sent.
- Vi skulle kunna... - Nej, syster! Yttra inte såna ord.
Vad är det du menar?
Det är inget. Bara ord av hopp, inte verklighet.
Snälla, dela dina tankar med mig.
- Jag har knappt något hopp kvar. - Nej, syster!
Vi skulle kunna hitta hjälp.
Vi kan kalla på hjälp som låter er regera igen.
Kalla på? Vad menar du med det?
Vad är ni för kvinnor?
Är ni kvinnor från skogen?
Kvinnorna som män talar om i sägner och myter.
Vi är kvinnorna i dessa myter. Kvinnor som det talas om, men aldrig syns.
Snälla, säg inget mer!
- Och borde jag frukta er? - Nej! Frukta aldrig vår närvaro.
Vem skulle ni då kalla på?
I morgon är juldagen.
Vi kan kalla på monstret som visar sig under denna dag.
Monster? Vem är det här monstret?
En förbannelse kan vi kalla det, som placeras över alla på slottet.
För att säkra din plats på tronen.
För att säkra att du än en gång har ett slott som tillhör dig.
Vem skulle ni åkalla?
Krampus.
Krampus?
Julmonstret.
Ett monster som tar mänsklig form en gång om året - juldagen.
Han kan åkallas och en besvärjelse utfärdas.
Han kan lösa alla dina bekymmer och infria dina önskningar.
Han kan visa sig i morgon och ge dig tronen tillbaka.
Men han visar sig bara på juldagen, en enda dag?
Ja, endast den dagen.
Hur åkallar vi honom?
Syster!
- Det kommer att bli blodspillan. - Jag låter det ske.
Nej, nej, nej! Jag kan inte förlora dig.
Rollo!
Kom och bilda en triangel med oss.
Innan vi kallar på juldjävulen finns det en sak till...
- Vad bekymrar dig? - När han kommer får vi betala ett pris.
- En sådan skuld har alltid ett pris. - Vad för slags pris?
Det går inte att förutspå. Vi kan inget lova eller berätta.
Krampus kräver ett pris som motsvarar hans gåva.
Han tar något som tillhör dig och som är lika värdefullt som det han ger.
Han ger dig slottet. Han tar något från dig.
Om tio år från denna dag återvänder han för att indriva sin skuld.
- Och om jag inte har något att ge? - Det finns alltid något du kan offra.
Det är upp till dig om vi ska fortsätta.
Vi kan inte tala om för dig vad du ska betala med.
Det måste ske på egen risk.
Men jag kommer att återfå mitt slott, och livet återvända till vad det var?
Ja, det stämmer.
Gör det. Åkalla Krampus.
Vi måste ta varandras händer, andas tillsammans.
Samtidigt.
Samma energi.
Lugn.
Låt honom komma till oss.
Jag åkallar dig.
Jag kallar på dig att stiga upp -
- från djupet och mörkret.
Vi kallar på okända platser -
- som inget mänskligt öga sett.
Vi kallar på dig, Krampus! Vi ber dig stiga upp!
Vi kallar på dig att närvara -
- i denna stund, denna plats. - En gång till.
Vi kallar på dig, Krampus. Vi kallar på dig denna juldag.
Visa ingen rädsla.
Samma andetag, samma energi.
Ingen fara.
Det är ingen fara. Vänd er inte om, håll blicken riktad framåt.
Sluta! Tystnad. Ingen fara...
Ni kallade på mig.
Varför?
Vi kallade på dig, Krampus.
Vi kallar på dig att sätta oss i skuld.
Vad för slags skuld?
Vi kallar på dig att hämnas denne man som står här.
Det är han som ska stå er i skuld.
Ni önskar stå mig i skuld?
Berätta. Säg vad det är du vill.
Jag önskar att du besegrar de människor som lever inom slottets murar.
- Och återlämna tronen till mig. - Jag kan utföra detta...
mot en betalning.
Om tio år kommer jag att återvända -
- för att utkräva min skuld av dig.
- Går du med på detta? - Ja.
Millicent! Jag förstår inte, varför kniven?
Ett offer måste ske för att han ska stiga upp.
- Jag tänker inte låta dig göra det. - Nej!
Jag för dem till fängelsehålan! - Rör er inte ur fläcken.
Avery, är dina föräldrar fortfarande vid liv?
- Mina föräldrar kommer att rädda oss. - Kungen och drottningen...
Jag tror att de är döda, borta. De andas inte längre samma luft som oss.
- Det vet du inte. De lämnades... - Jag såg dem båda två.
De blev ihjälslagna av Ubbe. Båda två höggs ihjäl.
Vi måste försvara arvet efter min familj, vi måste skydda vår mark.
Vi kan inte låta vikingarna härska.
De kommer att förstöra allt det som mina föräldrar byggde upp.
De kommer att döda allt och alla.
Vi måste tänka ut en plan, göra nåt.
Men vad? Du måste utnyttja Ubbes begär.
Vad vill han ha som han inte redan har?
Dig. Jag såg hur han tittade på dig igår.
Han vill ha dig till sin käresta.
Aldrig! Hur kan du föreslå något sådant?
Inte älska på riktigt, utan leda bakom ljuset.
Hitta en flyktväg.
Kom!
Allt ska återgå till det som förut rådde, min kära.
- Min syster har fått sin sista vila nu. - Jag är hemskt ledsen.
Ledsen för vad som behövde offras.
Jag vet att det var nödvändigt.
För att förbannelsen skulle slå in.
Jag önskar bara att det var jag, och inte min syster.
Jag var villig att offra mig.
Du och din syster är modiga och nobla kvinnor.
Jag har aldrig mött dess like.
Ni har gjort så mycket för min familj, för det här riket och dess invånare.
Jag önskar bara att ditt offer inte var förgäves.
Och att lag och ordning åter råder i landet.
Det kommer att ske.
Jag vet vad Constance gjorde.
Och jag vet att det var nödvändigt.
Det är jag - Rollo.
Här är hon, far.
- Du ville tala med mig. - Ja, sir.
Jag ska göra det mer bekvämt för dig och lossa kedjorna.
Är du inte rädd att jag rymmer?
Nå ja, med tanke på hur enkelt det var -
- att fånga och kedja er igår -
- blir det nog inte svårt att göra det igen.
Du är svag. Vacker, men svag.
Jag oroar mig inte för dig, Avery.
- En självsäker man. - Ja.
Varför ville du träffa mig?
Sättet du såg på mig igår. Jag kunde se begäret i dina ögon.
Du ville ha mig.
Ja, jag vill ha dig.
Du vill ha mig också, eller hur?
Jag slaktade hela din familj -
- och ändå vill du ha mig för du har bevittnat min styrka.
De är inte min familj. De förlorade, de är svaga.
De förlorade, du vann.
Vad är det ditt hjärta önskar, om det inte är att sörja?
Jag vill ta platsen som er fru. Hon har varken styrka eller grace.
Jag är yngre, starkare, friskare.
Du förtjänar att få mig som pris.
Och sen?
Du gör dig av med henne.
Och ersätter henne med dig?
I dina vildaste drömmar. Jag kan aldrig älska ett monster.
Du kommer att få betala, din vidrige man!
- Varför kom du hit? - Du kommer att få betala för ditt dåd.
Din barbariske vilde!
Det där är du inte van vid, eller hur? Men du gillade det.
Ingen har varit hårdhänt med dig i hela ditt liv, eller hur?
Men du gillar det, eller hur?
Jag känner det på lukten.
Eirik!
Kedja henne och för bort henne.
Du tror visst att du är smart, lilla flicka.
Du kan glömma det så kallade kungliga blodet och uppför dig.
Din kungliga släkt betyder inget för mig!
Vet du vad?
Det är nog dags att jag tar tillbaka det som tillhör mig.
Se dig omkring. Allt detta är vårt, äntligen.
Det här är vårt hem nu, min drottning.
Det är mitt hem och jag tänker inte låta någon eller något hota det.
- Självklart, min käresta. - Jag menar det.
Tro inte att jag är så naiv, Ubbe. Tro inte att jag kan ersättas så lätt.
- Vad pratar du om? - Vår son sa att du talade med flickan.
Jag är ingen dåre, Ubbe.
Jag behöver visst inte oroa mig längre för henne.
Titta, är inte det där din musa?
Eirik! Ner med dig, nu!
Tack. Tack för att du hjälper oss och räddar oss.
- Ingen orsak, min drottning. - Titlarna är inte nödvändiga.
Vi är precis som du. Men vi måste ställa allt till rätta.
Vi måste bringa fred innan vikingarna...
Vänta... Rollo, vår familj?
Vårt barn. Avery.
Var är hon?
Berätta. Berätta nu.
- Var är Avery? - Vi tror att hon är död.
Vi...
Vi måste utkräva hämnd.
Vi ska få vår hämnd, min älskade.
- Varför springer vi? - Ett monster, far! Monstret kommer.
Ett monster? Är du galen, pojk?
Vakna! Vad är det som händer?
- Du lät flickan komma undan. - Du såg inte vad jag såg.
Monster? Vad för monster? Det finns inget där!
Det kommer. Vi måste springa!
- Vad pratar han om? - Ingen aning.
Vi borde följa efter honom.
- Har du tappat förståndet, pojk? - Jag måste vända. Jag har inget svärd.
Är slottet vårt eller inte? Tänker du överge det nu?
Vad har du gjort med min orädde vikingamake?
Det finns inget här!
Vad är det för odjur, far?
Det är Krampus - julbesten!
Freya, gå till anfall!
Far!
Hjälp mig!
Om de är kvar i slottet måste vi hämta dem.
Vår familj, vår dotter.
Tänk efter, min älskade.
Vi kan inte gå in där obeväpnade.
Tyst! Vad var det?
Vad hörde du?
Något kommer... Något är på väg hitåt.
Något större än dig, mig och alla.
Snälla, lyssna på mig.
Kom ut! Visa dig!
Visa dig...
Kom ut!
Min dotter, lever hon fortfarande?
Svara oss.
Ja, hon lever.
Hon levde när hon var på slottet, men hon är inte kvar där.
- Var är hon? - Hon och de andra rymde.
Förrädaren, vakten...
De tre flydde precis innan...
Precis innan...
Var inte tyst.
Tala.
Tala, sa jag!
Odjuret! De rymde precis innan odjuret kom!
Vad talar du om? Ett odjur?
Ett djur? Ett vilt djur? Är det vad du menar?
Värre. Det är en människoliknande varelse.
En demon. Ett slags demon.
En demon attackerade dig?
En köttätande demon med röst som en människa.
Hälften människa, hälften odjur.
Min dotter, lever hon?
Ja, det gör hon.
Hon är ute där nånstans.
Hon finns där ute.
Vi måste hitta henne. Vi måste hitta henne innan det här odjuret gör det.
Avery!
Låt henne gå. Hon har inte en chans.
Du står på min lista.
Stygg eller snäll?
Du står med på min lista, Thea.
Du och resten av vikingarna som intog slottet.
Ingen slipper undan, ingen går fri.
Jag kommer att jaga efter er, en efter en.
Kom igen, din jävel! Jag är inte rädd för dig.
Jag har dödat många män, jag har vunnit många krig.
Jag är varken rädd för män eller monster.
Underskatta inte Theas krafter!
Vem där?
Svara, vem där?
- Rör dig inte! - Försök med nåt, så dör du, viking.
Förstår ni inte? Vi måste fly så fort vi kan.
- Vi måste härifrån nu. - Vad är du rädd för, viking?
Såg ni den inte? Flydde ni inte från samma odjur?
I slottet! Ett monster släpptes lös. Det dödade flera av mina män.
Vad för odjur?
Det finns ett odjur, en demon!
Vi måste härifrån nu!
- Vad var det? - Demon, sa du?
Vi måste gå. Nu!
Kom.
Jag kan ge er alla dödliga gåvor som ni önskar.
Blodsgåvor.
Följ med mig.
Du!
Kom, Avery!
Det lät som om de var här. Precis här.
Vi måste hitta henne. Vi måste.
- Vad har vi gjort? - Du vet precis vad vi har gjort.
Nej, det vet jag inte!
Du sa att den uppfyllde ens önskning, men det här är en mardröm!
- Är det här priset jag måste betala? - Du ville ha tillbaka slottet!
Precis som det var innan. Han är en demon från dödsriket.
Han tar deras liv, dödar varenda en i slottet.
Alla i slottet är fördömda.
Även min dotter? En oskyldig - fördömd?
Jag är ledsen.
Om hon befann sig inom slottets murar när förbannelsen uttalades...
- så är hon nog också fördömd. - Hur stoppar vi det?
Förbannelsen går inte att häva.
Men den råder endast denna dag.
När juldagen är över hävs förbannelsen.
Vi hittar henne och skyddar henne tills förbannelsen är över i natt.
Ja, precis!
Avery!
Ubbe! Besten är här i skogen. Vi måste fly.
- Var är min son? - Han lever...
- Och min fru Thea? - Hon var kvar i slottet.
Ubbe? Släpp mig.
- Ubbe, släpp mig! - Varför? Varför är du här? Vad vill du?
Jag är ledsen.
- Varför är du här? Ta slottet. - Släpp mig!
Ta henne, inte mig!
Mor? Mor!
- Kom, Avery! - Du lever, mor!
Min älskling!
Jag är så glad att se ditt ansikte.
- Spelar mina ögon mig ett spratt? - Inget spratt, mor. Jag är här.
Far!
Jag trodde... Jag trodde inte att jag skulle få se dig igen.
Jag skulle aldrig låta det ske. Aldrig!
Mor och far, en best lever i skogarna. Vi går inte säkra.
Far, vad är det?
Rollo, vad är det?
- Vad är det du döljer för oss? - Tala, far.
- Vi åkallade monstret ni pratar om. - Vad menar du med "åkalla"?
För att skydda er.
För att skydda oss alla, och återta vårt slott.
Vi gjorde det enda vi kunde - vi åkallade monstret.
Vi är för utsatta här. Vi måste söka skydd i skogen.
Vi är för synliga. Kom!
Han kallas Krampus - julens djävul.
När man åkallar honom läggs en förbannelse över ens fiender.
Krampus jagar dina fiender och dödar dem.
Lade ni en förbannelse över mig och min familj?
Ja, det gjorde vi.
För att ta tillbaka det som tillhör mig.
Men vi visste inte att du och andra fortfarande fanns kvar på slottet.
Var det därför odjuret försökte döda oss?
Och dödade Aidan. För att förbannelsen vilar över oss?
- Jag är så ledsen... - Be inte om förlåtelse. Du visste inte.
Jag tänker göra allt för att skydda er. Allt det här är mitt fel.
- När slutar förbannelsen att råda? - När solen går ner ikväll är det över.
Då återvänder Krampus till dödsriket, och återvänder endast...
när han åkallas igen.
- Så när natten närmar sig är vi säkra? - Ja, det är inte långt kvar nu.
Då väntar vi ut den.
Vart vi än går, vad vi än gör så kan han inte stoppas eller dödas.
Han är ostoppbar tills förbannelsen hävs.
Är enda sättet att stoppa honom om han tar våra liv?
Jag låter inget hända dig. Inget!
Vi måste härifrån. Nu!
Förbannelsen hävs snart. Natten nalkas.
Spring! Monstret! Spring!
Monstret! Spring!
Du!
Det här är på grund av dig.
Du lämnade mig att dö. Du lämnade min fru att dö.
Du tog min dotter, min familj, mitt hem!
- Jag dödade ju dig! - Jag sa ju att jag skulle hämnas.
Hur är det möjligt? Vad är det för häxkonster?
Jag tog tillbaka mitt liv, och nu tänker jag ta tillbaka mitt hem.
Vi ville inte ha nån död!
Vi ville inte ha det du skapade.
Eirik!
Försvara din far.
Du har ingen moral. Du förtjänar det du får.
Du har ingen kärlek i ditt hjärta, inte ens för din familj.
- Du hyser ingen kärlek till mig. - Kärlek?
Du understår dig att stå där och ifrågasätta min kärlek?
Jag ifrågasätter den inte! Det är uppenbart för alla!
Du vågar alltså förråda din egen far.
Det kommer att stå dig dyrt.
- Du begår ett stort misstag, Eirik. - Jaså, far?
Förbannelsen är snart hävd. Natten annalkas.
Gå! Allt det här är mitt fel. Nu tänker jag avsluta det.
Vi kan inte lämna dig.
Kom, min kung! Vi måste lyssna.
- Nej, far. Nu måste följa med. - Nej, det finns inget annat sätt.
- Få bort dem härifrån. - Kom, lyssna på honom.
Jag kommer alltid att älska dig.
Vi satte båda igång det här.
Ni hade båda fräckheten att kalla mig hit.
Du har utfört din uppgift, och nu måste du gå.
Jag kan fortfarande slutföra förbannelsen.
Jag måste ta själarna som flydde in i skogen.
Låt förbannelsen hävas nu när natten nalkas och julen är slut.
Jag ber dig att lämna oss.
Jag återvänder på denna dag om tio år...
för att hämta min belöning.
Vi väntar.
Försvinn, demon! Gå! Gå nu!
Det skedde!
Tio år senare på juldagen
- Du kommer att styra här en dag. - Tillsammans med din syster.
Får jag leka nu?
God jul, min son. Ha det så roligt, och inget bus nu.
- Ska ni gå ut, unge Torr? - Ja, sir. Snart tillbaka.
- Var inte borta för länge. - Nej, då.
Var hälsad.
Kan jag få tillbaka den, tack?
- Millicent? - Ingen fara, behåll den du.
Jag tänkte komma den här juldagen för att tillbringa den med er.
För att vänta och se vad förbannelsen kommer att kräva.
Du är visst ett barn med kungligt blod.
Ta bollen.
Torr!
- Silvia, var är Torr? - Han...
Torr!
Släpp mig!
Nej...
Han har tagit mitt barn. Mitt barn...
- Det var priset ni fick betala. - Han har tagit mitt barn. Mitt barn!
Översättning: Karin Hagman www.ordiovision.com